Emma Woodhouse blev født i solskin.
Med en overbeskyttende far...
...og en sorgløs mor...
...hvis smil, Emma ikke ville huske.
En dag skete det værste, der kunne ske.
Da han så sin kone forlade hjemmet for sidste gang...
...besluttede mr Woodhouse sig for aldrig at slippe sine døtre af syne.
På nær når guvernanten Anne Taylor holdt øje med dem.
Så solen skinnede fortsat på Emma.
Vi skal skynde os, dr. Perry! Hun er blevet dårligere.
Men andre børn i Highbury var ikke lige så heldige.
Der blev vendt op og ned på unge Frank Westons verden.
Jeg passer barnet, mr Weston - for min tossede søsters skyld.
Men han skal altid bo hos mig, og han skal hedde Frank Churchill.
Lille Jane Fairfax'liv blev forandret, da mosteren gik fallit.
Vi må give Jane fra os.
Kaptajn Campbell kan give hende den uddannelse, vi ikke selv kan.
Vi kan ikke efterlade vores lille pige!
Vi er snart nødt til at flytte herfra til et mindre hus.
Vi lovede at gøre vores bedste for Jane.
Husk at skrive til os så ofte, du kan, Jane.
Du skal nok blive god til det hele.
Kaptajn Campbell er ikke farlig.
Jane og Frank måtte forlade Highbury-
- og overlade deres liv til fremmede.
Imens boede Emma hjemme i fred og ro...
...uden noget at bekymre sig om eller være urolig over...
...i mange år.
Miss Campbell var bange for, at de var for unge, men Jane er så lærenem.
Hun har altid været dygtig.
Så skriver Jane, at de skal til kysten. Er det ikke fantastisk?
Emma ved intet om kysten. Det er bedst, at børn ikke ved noget.
Janes skrivestil er så elegant. Der er intet, hun ikke behersker.
Det er kun naturligt, at oberst Campbell ville tage vare på hende.
At komme dertil er det bedste, der kunne være hændt hende.
Ikke, mor?
Så skriver Jane, at hun og miss Campbell er begyndt at spille klaver...
SYV ÅR SENERE
Sagde jeg, hvor godt Jane spiller? Og hun taler fransk som en indfødt.
- Men er det nu også klogt...? - Mr Knightley skal lære mig kinesisk.
Tror du, at Jane kan læse kinesisk?
Det kan hun sikkert. Står det ikke bagvendt? Jane kan alt.
Sagde jeg, at hun er halvvejs gennem sin liste over 100 bogtitler?
100 bøger.
- Får jeg nu ballade for det kinesiske? - Jeg hørte godt om det.
Miss Bates blev nok ikke ked af det, men...
Jeg burde være sød mod hende. Det siger miss Taylor altid.
Jane er forældreløs, og miss Bates er fattig, og jeg forsøger faktisk.
Men Jane skriver til sin moster hver uge-
- og har altid lært mindst otte nye ting-
- og miss Bates fortæller om dem hver eneste uge!
- Hvad laver du? - En liste over bøger, jeg skal læse.
101 bøger. Så jeg ikke virker udannet sammenlignet med Jane Fairfax.
Se, jeg er begyndt. Milton er den første på listen.
Der er John og Isabella igen. De er håbløse!
Jane Fairfax er sikkert slet ikke god til de ting, som jeg kan.
Nok er hun god til ord og musik-
- men mennesker - deres håb, drømme og ambitioner...
- Dem er jeg ekspert i. - Nå?
- Du ved ikke noget om mine drømme. - Ikke dig. Du er ikke så romantisk.
Men min søster og din bror...
- John og Isabella? Næppe. - Jo. Det har jeg ment i et halvt år.
- De har jo kendt hinanden hele livet. - Nemlig.
Så jeg måtte hjælpe dem lidt på vej.
Hvis... hvis de gifter sig-
- er det, fordi at de selv vil og ikke, fordi du vil have det.
Men jeg tror ikke, det bliver sådan. Du tager fejl - som sædvanlig.
Jeg, Isabella Woodhouse, tager dig, John Knightley-
- til min ægtemand.
London... Helt til London! Det kunne lige så godt være månen.
Jeg passer på dig. Alt bliver som før.
- Et heldigt gæt. - Det handler ikke om held...
...men om talent og intuition.
Vi får se... Hvem bliver den næste?
Det ville jeg gerne vide.
Årene går...
...og årstiderne skifter.
Vi takker Herren for hans nåde.
I Herrens egen skrift finder vi ordene, der udtrykker vores taknemlighed...
...over disse naturens undere.
- Goddag, mr Elton. - Miss Woodhouse. Hvordan går det?
Udmærket, tak. - Goddag, mr Weston.
I dag er købet af Randalls endelig indgået.
Tillykke! Det er et dejligt hus, og det ligger nær Hartfield.
Vi bliver naboer. Hvad siger Frank Churchill til det?
Nu må han da komme hjem? For at besøge os og se dit nye hus.
Jeg har allerede skrevet til ham.
Bare rolig, jeg har en ekstra paraply med til forårspromenaderne.
Vi er så taknemmelige. Men en mand med to paraplyer må ikke blive våd.
Der er sikkert plads til jer begge to under den store paraply.
Miss Taylor, det vil være en ære, hvis De vil besøge Randalls en dag.
- Det gør jeg gerne, mr Weston. - Udmærket.
Du milde... Stakkels miss Taylor.
Du må holde op med de ægteskabsplaner.
Miss Taylor må være aldeles ulykkelig.
Hun har været hos os i 17 år.
Hun kunne have blevet her, til hun døde.
Ulykkelig? Hun har jo strålende fremtidsudsigter!
En mand, hun elsker, et hus, måske til og med et barn.
Det misunder du hende vel ikke? Hun har passet så godt på os.
Mødre dør. Sådan er livet.
Miss Taylor er ikke ung. Du milde...
Du må ikke parre folk eller forudsige ting. De går jo altid i opfyldelse.
Alle sagde, at mr Weston aldrig ville gifte sig igen. Men jeg vidste-
- at han ville gifte sig med miss Taylor. Det er min største succes.
Succes? Hvad mener du?
Succes forudsætter en arbejdsindsats.
At tænke: "Det ville være rart, hvis miss Taylor og mr Weston giftede sig"-
- og så gentage det, er ikke det samme som at sætte det i stand.
Da mr Weston købte Randalls og tænkte på, hvordan han skulle fylde det-
- fik jeg banet vejen for dem.
Lige til tiden!
Emma sammenlignede dig med nye gardiner eller en sofa.
Må jeg gratulere?
Der er så meget at planlægge! Da Hartfield er lige så meget dit som mit-
- holder vi brylluppet her. Vi må have skrevet en gæsteliste.
- Kommer Frank Churchill? - Han har skrevet, at han kommer.
Det manglede bare! Det er det mindste, han kan gøre for sin far.
- Så er der kagen... - Nej, ingen kage.
- Du vil vel ikke virke nærig? - Jeg er noget af det mest generøse!
- Derfor skal der være en kage. - Nej, kage er usundt. Ingen kage.
James! Henry! Ud med jer!
Jeg forstår fars uro for miss Taylor. Hun er ikke ung.
At flytte til Randalls, selvom det blot ligger en kilometer borte...
- Det er en stor omvæltning for alle. - Du flyttede jo, helt til London.
Det havde jeg aldrig gjort, hvis ikke Emma havde passet på Hartfield og far.
Så Emma kan aldrig gifte sig?
Det vil hun ikke. Det behøver hun ikke.
En mand vil måske bestemme over hende, og det kan hun ikke lide.
- Hun er bidt af en gal giftekniv. - Snart er miss Bates forlovet...!
- Onkel George! - Ja, ja. Jeg lovede det.
- Slip mig! - Slået igen med egne våben!
Undskyld kagen, dr. Perry. Jeg ved, De ikke bryder Dem om det.
Hvor trist, at Frank ikke kunne komme.
Ja. Han beklagede, at han ikke kunne komme.
Hans moster havde brug for ham. Hun er meget syg.
Han vil nok bare virke endnu mere mystisk.
Derfor har han ikke besøgt Highbury, siden han var dreng.
Vi damer kan bare vente spændt, til han kommer hertil.
Hvilket sikkert er ganske snart.
- Mr Weston... - Mr Baker. Mrs Baker.
Hun ville aldrig have indrømmet det-
- men Emma fik pludselig en ejendommelig fornemmelse af-
- at hun måske takket være sine anstrengelser-
- var ved at miste noget, hun aldrig ville få igen.
- Kan vi få lidt kage? Be-be! - Nej, ingen kage. Væk!
Men far, børn må gerne spise kage!
Det er ikke godt for dem. De bliver for opildnede.
- Farvel, Emma. - Farvel, Anne. Vi vil savne dig.
Nu er det nok, Emma. Ikke mere ægteskabsmægleri.
Huset kan ikke bære flere tab.
Din far har ret, miss Woodhouse. Huset er vældig tomt nu.
Det rene spøgelseshus. Hvordan kan du sove om natten?
Mor og jeg er så glade for, at vores hus er lille og hyggeligt.
Vi føler os aldrig ensomme eller fortabt.
Sikke en dejlig dag, vi havde. Synes mor ikke det?
Det var så dejligt. Jeg er meget træt. Men det er mor vel også?
Emma! Isabella! Vi skal gå nu! Kom og tag jeres hatte på.
Lad os finde miss Taylor.
Hvordan gik brylluppet? Hvem græd mest?
Kogekonen siger, at Perrys børn spiste al kagen.
Jeg tror ikke på hende.
Det er pænt af dig at besøge os efter din rejse.
Det er en kort promenade og en fornøjelse.
Vi er en del af hans sundhedskur.
En promenade og en udskældning af Emma om dagen er, hvad dr. Perry ordinerer.
Randalls ligger blot en kilometer væk.
Det er en kort spadseretur. Med vogn kan man besøge Westons tit.
Det stemmer. Jeg fik kusken til at måle afstanden.
Nu jeg er tilbage fra London, vil I så høre mere om familieforøgelsen?
Lille Emma er allerede så livlig og gavtyveagtig som sin moster.
Sikke en charmerende skole, mrs Goddard.
Havde Jane ikke boet hos Campbells, havde skolen med parken...
...og al den friske luft... Siger jeg ikke altid det?
Vi plejer at se Dem i kirken om søndagen med børnene på rad efter Dem.
Du store...
- Går du ud alene, miss Woodhouse? - Naturligvis.
Det er farligt. Du må have selskab, når du spadserer.
Tænk, hvis du mødte nogle sigøjnere.
De bor på vestmarken. Mr Knightley siger, de ikke er så farlige.
De kommer jo hvert år.
Jeg holder mig da ikke indendørs, bare fordi miss Taylor er gift.
Har hun fundet sig til rette på Randalls? Du savner hende vel?
Vil du altid komme hertil uden hende fra nu af? Alene?
Det håber jeg ikke.
Vi kommer ikke til at ses så ofte eller være lige så meget ude som før.
Vi var uadskillelige-
- og det er naturligt, at det er... anderledes nu.
Naturligvis. Du finder sikkert andet selskab.
- Hvem er den unge dame? - Vent!
Det er Harriet Smith, en af vores populæreste logerende.
Harriet har været hos os, fra hun var barn. Hun hjælper til med de mindste.
Hun har boet hos familien Martins i ferien.
Hun vil ikke skilles fra dem.
Sikke en sød pige. Hvor kommer hun fra? Hvem er hendes forældre?
Hun er... datter af...
Vi ved ikke, hvem de er. Men de er generøse.
Hun har aldrig savnet noget.
Og alt bliver betalt helt regelmæssigt på forskud.
Hun må jo være datter af en fornem mand.
Sikkert adelig, da pengene ikke er noget problem.
Kom til middag på Hartfield på tirsdag, mrs Goddard.
Og tag Harriet Smith med.
Hvis De vil være så venlig.
Et øjeblik føltes det, som om intet havde forandret sig.
Miss Taylor på sin sædvanlige plads, og der var ikke sket noget trist.
Mrs Weston, far!
Og vi har et fortryllende nyt indslag til selskabet.
Undskyld, miss Woodhouse. Jeg blev forsinket i byen-
- i et ærinde i et anliggende, som jeg kun sætter en smule højere end dig.
- Hvis ærinde? - Den almægtiges.
Naturligvis! Guds anliggender.
De sætter dem kun en smule højere end miss Woodhouses. Hvor pænt af Dem.
Du er meget velkommen, mr Elton.
Jeg skal kun præsentere én person. Min kære ven miss Harriet Smith.
Miss Woodhouses kære venner er også mine kære venner.
Harriet skal med mig ud og besøge de fattige.
Bravo.
Jeg ved ikke, hvad du synes om venskabet mellem Emma og Harriet Smith.
- Men jeg tror ikke, det er godt. - Nå?
Så har vi helt forskellige meninger.
Skal vi have endnu et skænderi om Emma?
Du tror måske, at jeg kun kom, fordi mr Weston ikke er hjemme.
Mr Weston ville sikkert være enig med mig, hvis han var her.
Du bor alene, mr Knightley.
En mand kan nok ikke forstå-
- hvor meget kvinder har brug for en anden kvindes selskab.
Jeg bor blot en kilometer borte-
- men jeg ved i al beskedenhed, at Emma savner mit selskab inderligt.
Det var den eneste ulempe ved mit ægteskab.
Vi drages alle til Hartfield som magneter og kan ikke forlade stedet.
Emma har tit sagt, at hun aldrig vil giftes.
Hun forlader aldrig sin far.
Vi får se. Den hindring kan overvindes af en lykkelig kærlighedsforbindelse.
Men ikke helt endnu. Så hun ikke bedårende ud i går aftes?
Har du nogensinde set noget så smukt, så friskt og blomstrende?
Jeg har intet imod Emmas udseende. Hun er familiens klogeste og smukkeste.
Jeg nærer stor agtelse for hende.
Jeg kan lide at kigge på hende, og hun er ikke forfængelig.
Hendes forfængelighed ligger andet- steds. Du har afledt mig fra emnet.
Du kan ikke forhindre mig i ikke at bifalde hendes venskab med Harriet-
- eller i at frygte, at det vil skade dem begge.
- Den nærer Emmas forfængelighed. - Det er helt uskadeligt.
Harriet nyder godt af Emmas højere stilling.
Hun er ikke ideelt selskab, men hvor finder hun en ligemand i Highbury?
Til gengæld kan Harriet...
De kan læse sammen. Du siger altid til Emma, at hun burde læse mere.
Emma har villet læse mere, siden hun var ti. Hun har skrevet en god liste.
Hvordan skal Harriet Smith få hende til at læse nogle bøger fra listen?
Bare rolig. Du klarer det fint - af en nybegynder at være.
- Goddag, miss Smith. - Goddag, mr Martin.
- Har Deres mor og søster det godt? - Udmærket, tak.
Fandt du bogen, jeg anbefalede? "The romance of the forest".
Nej, desværre. Jeg har bedt mine søstre være på udkig efter den.
Jeg læser den så hurtigt, jeg kan.
Så farvel.
Hvem var den unge mand?
Det var min mr Martin, min ven, som jeg tilbragte sådan en dejlig sommer med.
Jeg troede, Martins var et midaldrende par med to døtre.
Der er ingen gammel mr Martin. Unge mr Martin driver gården.
Det forbavser mig, at du ikke kender ham. Han besøger tit mr Knightley.
- Han kender dig sikkert. - Det er naturligt nok.
Han kender sikkert mig, men hvorfor skulle jeg dog kende en bonde?
Er der nogen grund til, at du kalder ham "din" mr Martin?
Jeg mente "min ven" mr Martin.
Hvad synes du om ham? Er han vældigt udannet?
Ja, virkelig! Man forventer sig ikke meget af en bonde-
- men jeg troede aldrig, at han ville være så klodset.
Han er ikke lige så beleven som en rigtig gentleman.
Jeg mente ikke noget dårligt med det. En bonde behøver ikke være beleven.
Men jeg troede jo, at når nu du er blevet præsenteret-
- for uddannede mænd på Hartfield-
- så ville du se, hvor ugunstigt selskab, "din" Robert Martin er.
Miss Woodhouse! Endnu et brev fra Jane. Vil I to ikke ind og have te?
Desværre, miss Bates. Harriet og jeg skal besøge de fattige.
Vi kommer i morgen som sædvanlig.
Farvel, så ses vi i morgen.
Der var vi heldige.
Jeg ville aldrig kede folk med mine niecer, som miss Bates gør med Jane.
Jeg er så træt af navnet Jane Fairfax. Hun læser hvert brev 40 gange.
Hun keder mig ihjel! Og det er synd-
- da Jane, Frank Churchill og jeg er forbundet til hinanden på en måde.
Frank, som aldrig kommer hjem.
Ikke engang til sin fars bryllup. Så sørgeligt!
Et brev fra Jane, som skal varme os.
Jeg spurgte miss Woodhouse, om hun ville høre det, men nej.
Hun går kirkens ærinde.
Men hun hører det i morgen, onsdag, som sædvanligt.
Hvor lagde jeg... Her er den.
Ejendommeligt, at mr Martin ikke havde læst bogen, jeg anbefalede.
Han har for travlt med driften til at nå at læse.
Er han sådan som... 24-årig, så tænk, hvordan han er, når han bliver ældre.
En grov, vulgær og uhøflig bonde, der bare tænker på at købe og sælge.
- Jeg forstår ikke, at han glemte bogen. - Op med humøret. Nu skal vi være glade.
Vi tænker på bedre mænd i stedet. Der er masser af passende bejlere.
Det... er et meget fint træ.
Så dygtige unge kvinder er på alle områder nu til dags.
Du smigrer os, mr Elton.
Naturligvis. Jeg kan se, hvordan du har forsøgt at fange...
...lyset og stemningen.
Så udsøgt og udtryksfuldt.
Jeg kan huske, da du og Emma stod og malede.
Staffelierne stod præcis sådan.
Ting og sager forandrer sig vel.
Det er godt, at hun er ven med Harriet.
Emma er en udmærket lærer-
- og du vil vel ikke have, at hun bliver så ensom, at hun længes bort?
Længes bort? Emma? Det er umuligt. Hvem skulle så passe huset?
Emma er ikke noget barn længere, men en moden, ung kvinde.
Jeg har gjort mit som guvernante.
Men jeg vil altid være - og er - hendes ven.
Uden at overdrive...
Mr Elton, er den menneskelige krop ikke et fortræffeligt objekt?
- En akvarel af miss Smith? - Åh, ja.
Et maleri fra Deres smukke hånd af miss Smith...
Det var fuldendt. Det ville jeg skatte højere end noget andet.
Nu er jeg nødt til at gå. Jeg ville bare takke dig og miss Smith-
- for jeres hengivne engagement i de fattige.
Jeg vidste, at det ville komme bejlere!
Gæt, hvis portræt, mr Elton har bedt mig om at male?
Hvis?
- Dit naturligvis! - Er du sikker?
- Hvad sagde han til dig, inden han gik? - At mit maleri var flot.
- Han må virkelig være forelsket. - Hvad skal jeg gøre, miss Woodhouse?
- Hvordan skal jeg opføre mig? - Rolig, jeg skal nok hjælpe dig.
Du er gift inden det nye år!
Robert Martin! Er det dig?
Nej, miss Smith...
Du må stå stille - som en statue.
Den store kunstner skal have tid til at skabe.
Stå helt stille, miss Smith!
Maleriet skal være perfekt.
Er du sikker på, at det nu også er klogt?
Det virker fornuftigt. Du har ikke sat gården på spil, mens jeg har kendt dig.
Men er det ikke bedre at vente et par år med udbygningen?
- Hvor gammel er du? 24? - Jeg er 24 år.
Jeg vil ikke spilde mit liv. Hvorfor vente, når jeg har bestemt mig?
Så forbavser det mig, at du vil høre min mening om udvidelsen.
Du behøver jo ikke min godkendelse.
- Held og lykke, Robert. - Tak, sir.
- Miss Smith! - Ja?
Der er for mange tærter, Amy...
Undskyld mig.
Åh, miss Woodhouse!
Du skulle bare vide...
Hvad skal jeg gøre?
Det er et frieri fra Robert Martin.
Eller det troede jeg, da jeg læste det. Et godt brev, ikke sandt?
Jeg ved ikke...
Er det en god overraskelse? Eller er det... uvelkomment?
Han skriver, som om han holder vældig meget af mig.
Nå? Er det et godt brev?
Eller er det...
...for kort?
Det er et godt brev. Så godt, jeg tror, at en af søstrene skrev det.
Men det er mere velskrevet, end jeg havde ventet mig.
- Hvad skal jeg gøre? - Hvad mener du?
Med hensyn til brevet? Du må straks svare.
Men... Du milde... Hvad skal jeg dog skrive?
Nej, Harriet. Brevet skal være dine egne ord. Det kan du godt.
Du skal skrive klart og vise, at du ved, hvor stor smerte du forvolder.
Mener du, at jeg bør sige nej?
"Bør" sige nej?
Undskyld. Jeg troede, at du have råd om, hvordan du skal udtrykke dig.
Vil du takke ja til Robert Martins frieri?
Jeg ved ikke... Jo, det vil jeg.
Nej, det vil jeg ikke.
Hjælp mig!
Jeg vil ikke påvirke dit valg. Du ved selv, hvad du føler.
Jeg vidste ikke, at han syntes så godt om mig.
Jeg synes som regel...
...at hvis en kvinde tvivler på et frieri...
...så bør hun afslå det.
Men jeg vil naturligvis ikke påvirke dig.
Påvirk mig...
...så er du sød.
Jeg er fast besluttet...
Det er jeg virkelig...
...næsten. Jeg har bestemt mig...
...for...at sige nej til mr Martin.
Er det rigtigt?
Helt rigtigt!
Jeg holdt mine følelser tilbage-
- men nu du har bestemt dig, må jeg lykønske dig!
Gudskelov, jeg slipper for at miste dit selskab for bestandigt!
Jeg havde aldrig kunne besøge mrs Martin på Abbey-Mill Farm.
Nu kan jeg beholde dig for evigt.
Jeg ville ikke for alt i verden opgive dit venskab!
Men jeg synes alligevel, at mr Martin er en fortrinlig ung mand.
Og at han er så tiltrukket af mig!
Kom, du må straks svare. Det er ufølsomt og uhøfligt at tøve.
Hvilket kunstværk! Hvilken fuldendelse!
Du har virkelig ramt den græske stemning-
- og landskabet med nogle få strøg.
Hvad synes du, mr Woodhouse? Har miss Woodhouse ikke overgået sig selv?
Det er fortryllende.
Men bør miss Smith ikke bære et lidt mere dækkende sjal?
Det er et sommermotiv, far.
- Piger kan også fryse i solen. - Miss Smith stod jo herinde uden træk.
Vi vil ikke opfordre til unødige risici.
Det kan ikke blive bedre end det her.
Du har virkelig forstået at gengive miss Smith.
Det skal indrammes. Næste gang John og Isabella kommer-
- må de indramme det i London.
Det kan vare flere uger.
Kan jeg stå til tjeneste?
Jeg kan ride frem og tilbage til byen på én dag i så vigtigt et ærinde.
Emma, kære ven!
Jeg har gået en af mine tre runder.
Vil du binde mit halstørklæde?
- Skal jeg spadsere færdigt? - ja, vi må jo bevare rutinen.
Mr Knightley, undskyld. Når jeg først begynder at gå, kan jeg ikke holde op.
Er Emmas selskab nok?
Emma og jeg klarer os selv indtil videre.
Ingen miss Smith i dag? Jeg troede nærmest, hun var en del af møblementet.
Jeg driller dig ikke.
Miss Smith er sød, og hendes natur er - takket være dig - blevet bedre.
Tak. Du roser mig aldrig, så det må være en kompliment.
Hun kommer snart - hvis hun kan vriste sig fri fra Highburys sladdertasker.
Hun er mere tolerant over for dem, end du er.
Men hun er måske blevet forsinket af rarere årsager.
Din veninde modtager snart gode nyheder.
Nyheder, der vil behage dig.
- Bor der stadig brudepar under bordet? - Jeg er vokset fra dukkerne.
Nu skal du bare høre...
Mr Robert Martin er dybt forelsket i miss Smith-
- og vil giftes med hende.
Der blev du nok forbavset!
Han talte med mig om det, og min tvivl til trods fik han min velsignelse.
Det var i forgårs. Tænk, at din ven ikke har sagt noget.
- Jeg troede, at han ville fri i går. - Hvordan ved du, han ikke gjorde det?
Det ved jeg ikke. Men hun var jo her, ikke?
Nu skal du bare høre... Mr Martin friede faktisk i går i et brev-
- og fik en kurv.
- Så er hun dummere, end jeg troede. - Naturligvis!
Det er ubegribeligt, at hun siger nej. Mænd tror, kvinder straks vil sige ja.
Vel gør mænd ej. Men at Harriet Smith siger nej til Robert Martin...
Det er vanvid! Du tager vel ikke fejl?
Jeg så svaret. Det var meget tydeligt.
Så du hendes svar?
Du skrev det. Du overtalte hende til at sige nej. Se på mig, Emma!
Det er dit værk. Du har aldrig kunne lyve for mig.
Mr Martin er en respektabel ung mand.
Men han er ikke som Harriet.
Nej, han er bedre end hende.
Harriet Smiths forældre er ukendte. Hun har ingen forstand og kan intet.
Hun er uerfaren og ikke særlig kløgtig. Hun er bare køn og rar.
Han kunne ikke have truffet et værre valg.
Men han er så forelsket i hende, at han ikke lyttede til fornuft.
Jeg troede, at du kunne lide det parti!
Ved du så lidt om mig, at du kan sige sådan?
Skulle en bonde være et godt parti for min veninde? Det er under hendes stand.
Nå? En forældreløs pige, der gifter sig med en respektabel landmand?
Der er ingen tvivl om, at hendes far var en formuende gentleman.
Hvorfor skal hun bøde for andre fejl? Harriet er af fin familie-
- og færdes i fine kredse. Dermed er hun socialt set hævet over Robert Martin.
Emma, vi lever i virkeligheden, hvor børn bøder for deres forældres fejl.
Hvem de end er, vil de ikke introducere Harriet i deres kredse.
Vi bor i Highbury, hvor man behandler folk med den respekt, de fortjener.
Harriets venner mente, at mrs Goddards skole og selskab-
- var godt nok til hende, og det mente hun også. Til du påvirkede hende.
Hun stortrivedes hos Martins i sommers.
Robert ville ikke have friet, hvis han mente, at hun ikke var interesseret.
- Hun må have opmuntret ham. - Vær nu realistisk.
Hvor man altid vrager en smuk pige for en, der er dannet.
Jeg bøjer mig for din overlegne viden og erfaring.
Harriet er med sin skønhed og sit lette sind ikke noget for jer mænd.
Nu har vi begge to sagt, hvad vi synes. Lad os nu ikke skændes.
Det er bedre at mangle intelligens end at misbruge den, som du gør!
Der kan du se! Du kaster vand på min egen mølle.
Mænd kan ikke lide kvinder, der siger dem imod!
Harriet er præcis, hvad alle mænd vil have! Hun forhekser og smigrer dem.
Hvis du skulle giftes, ville hun passe dig perfekt.
Harriet kan vælge og vrage. Hendes liv er kun lige begyndt.
Hvorfor skal hun sige ja til det første og bedste tilbud?
Undskyld mig.
Mange tak, mr Elton. Harriet bliver meget taknemmelig.
Hvordan kan vi tøve et øjeblik længere end nødvendigt med at hænge maleriet-
- så alle kan se det?
Farvel, mr Elton. God tur.
Den mand er så opblæst, at det er utroligt, at han sidder på hesten.
Jeg har altid ment, det venskab var upassende for dig-
- men nu synes jeg, at det er værre for miss Smith.
Kloge mænd vil ikke have dumme koner.
De fleste mænd af god familie ville være bange for en skandale-
- hvis mysteriet om hendes forældre bliver afsløret.
Lad hende gifte sig med Martin. Så bliver hun respektabel og glad.
Kræver hun mere, risikerer hun at miste alt.
Vi er så uenige, at det ikke er nogen god ide at blive ved at diskutere!
Og jeg kan ikke "lade hende" gifte sig med Martin. Harriet har sagt nej.
Hun må stå ved sin beslutning.
Jeg har ikke påvirket hende så meget, kun en anelse.
Men han var så grov og bar sig så klodset ad-
- at hun mistede al interesse.
- Sludder! - Det er tid til te.
Skal jeg kalde på far?
Det er intet stort tab - for mr Martin vel at mærke.
Han glemmer hende hurtigt.
Men jeg ved, at du har haft mere med sagen at gøre, end du hævder.
Derfor er du så irriteret.
Jeg gav mit råd, og du gav dit.
Mit råd vandt. Og det vil du ikke indrømme.
Dejligt, at du kom tilbage, så vi kunne forsones!
Jeg ville bare sige...
Da du gerne spiller giftekniv, har du sikkert nye planer.
Men som din ven vil jeg bare sige, at hvis du er ude efter Elton-
- så er det ikke umagen værd.
Han kender sit værd og sælger sig ikke billigt.
Han har talt om en stor familie med døtre, som får 20.000 pund hver.
Harriet og Robert er ikke dit legetøj, dine dukker-
- som gifter sig på kommando. Det er mennesker af kød og blod!
En dag vil du bittert fortryde, at du blandede dig.
Mr Knightley! Jeg vidste ikke, mr Knightley skulle så hurtigt af sted.
Så ville jeg have gået den sidste runde...
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.com